Severoistočni španski autonomni region preti da će proglasiti jednostranu nezavisnost, nakon spornog referenduma. Španija, koja je referendum proglasila ilegalnim i nevažećim, kaže da će uraditi sve da održi jedinstvo zemlje i zadrži Kataloniju sa njenih 7,5 miliona stanovnika, koncentrisanih oko Barselone. Evo šta bi se moglo sledeće dogoditi, piše “Vašington post”.
Katalonski predsednik Karles Pudždemon rekao je da će održati svoje obećanje da proglasi jednostranu nezavisnost, nakon proglašene pobede na spornom referendumu. Pudždemon kaže da prema katalonskom zakonu pobeda sa više od 50 odsto glasova “za” ima kao sledeći korak donošenje deklaracije o nezavisnosti u roku od 48 sati od glasanja (dakle još 24 sata nakon glasanja u nedelju), bez obzira na činjenicu što je glasanje održano u ekstremno nesigurnim okolnostima. Španski Ustavni sud je suspendovao ovaj zakon, ali Pudždemon i njegova vlada ovo ignorišu, navodi “Vašington post”.
Deklaracija o nezavisnosti mogla bi se doneti već u sredu ili četvrtak, na sednici katalonskog parlamenta.
DA LI BI KATALONIJA BILA PRIZNATA KAO NEZAVISNA DRŽAVA?
Za sada nijedna država niti međunarodno telo nije izrazilo bilo kakvu podršku katalonskoj nezavisnosti, pa je verovatno da bi deklaracija bila odbijena, bar na početku. Evropska unija čvrsto stoji iza španskog premijera Marijana Rahoja, preteći Kataloniji da će biti izbačena iz bloka i finansijske unije.
Ekonomski je nemoguće predvideti da li bi region mogao to preživeti. Katalonija ima godišnji BDP od oko 215 milijardi evra, najveći od svih španskih regiona a veći od Grčkog, ali mnoga njihova dobra obezbeđuje država Španija.
KOJE PROMENE SE MOGU ODMAH OČEKIVATI?
Osim uklanjanja španske zastave sa zvaničnih zgrada, teško je reći šta bi katalonske vlasti mogle još da urade. Smatra se da bi donošenje deklaracije o nezavisnosti bilo simbolično. Katalonija nema snage bezbednosti dovoljne da uspostavi granice, a ključna područja poput poreza, spoljnih poslova, odbrane, luke, aerodromi i železnica su u rukama španske vlade u Madridu. Takođe, Španija je nedavno preuzela bukvalno punu kontrolu nad troškovima Katalonije.
KOJE SU OPCIJE ŠPANIJE?
Španija ima dve glavne opcije, a obe su bolne, ukazuje “Vašington post”. Član 155 Ustava omogućava vladi da suspenduje, u potpunosti ili delimično, vladu bilo kog regiona ukoliko ova odbije da izvršava svoje ustavne obaveze ili napadne generalne interese Španije. Katalonija bi prvo bila upozorena, a ukoliko se ne povinuje, odlučilo bi se o daljim merama, koje bi bile prosleđene španskom Senatu na odobravanje, što je jednostavni korak za Rahoja čija partija ima većinu.
Španija bi takođe mogla da uspostavi kontrolu nad policijom regiona. U slučaju potrebe, španska policija bi mogla nametnuti ove mere.
Druge, ekstremnije alternative bile bi proglašenje opsadnog stanja, ako se smatra da je španski suverenitet pod napadom, do čega bi moglo dovesti donošenje deklaracije o nezavisnosti. To bi moglo omogućiti suspenziju civilnih prava i nametanje vojne uprave. To bi bio predmet debate i zahtevalo bi odobrenje donje kuće parlamenta, što je za Rahoja teži slučaj jer tu ima manjinu.
Nijedna opcija neće se dogoditi preko noći, ističe “Vašington post”.
Obe strane tvrde da su otvorene za dijalog, ali obe ističu uslove koji su neprihvatljivi za onog drugog. Rahoj je insistirao da se promeni ustav kako bi diskutovali o referendumu, dok je Katalonija rekla da se pre razgovora mora poštovati njeno pravo na samoopredeljenje. Katalonija sada traži od EU da se umeša, što je malo verovatno, i poziva na međunarodno posredovanje, sa čim se Španija verovatno neće složiti, navodi “Vašington post”.
(Blic)